În Monologurile neîmplinirii, marturia subiectiva se întâlnete cu refleciile despre teatru. Dupa o privire retrospectiva deloc comoda, George Banu îi reconstituie parcursul profesional cu toate tentaiile i eecurile lui, asumându-i neîmplinirile" ca actor, scriitor i profesor. Fara frustrari i resentimente, autorul reface drumul spre acceptarea de sine i ajunge la o paradoxala forma de realizare prin reciclarea" eecurilor i dialogul dintre toate aceste domenii i experiene profesionale. Confirmându-i înca o data vocaia de eseist, acest volum cu caracter autobiografic releva ca teatrul e un dublu al vieii", locul unde neîmplinirile solitare se transforma într-o împlinire comuna.