Iako Lena ne živi bezbrižnim životom kao njeni vršnjaci na njenom licu se ne može spoznati tuga. Ona svakoga dana prodaje ušeerene jabuke ispred gradskog klizališta kako bi zaradjenim novcem pomogla svojim roditeljima. ini se da gorka sirotinja u kojoj živi nije ostavila traga u njenoj istoj i nesebinoj deijoj duši. Boži je sve bliže i bliže a Lena gotovo da nema želje za sebe. To nije promaklo ubogom prosjaku koji je zamolio za malo novca. Nesebina kao i uvek Lena mu daje svoje poslednje crvene, ušeerene jabuke i svoj šal kako mu ne bi bilo hladno. Od tog trenutka se ini kao da je sam andjeo sišao sa neba i konano bacio pogled na siroticu i njene najdraže. U rano jutro sledeeg dana njen otac Andrija koji radi kao nadniar pronalazi ispred njihove stare udžerice jedan neobian adventni kalendar. U tom trenu niko ni ne sluti da se iza vratanca kalendara krije neobina arolija. Ali Lena ne želi haljine i poklone ve njenu malenu dušu pritiskaju duboko skriveni bol i tuga. Njena je želja da majka ozdravi, da otac nadje pristojan posao i da konano upozna baku i dedu koji su im još onomad davno u svadji okrenuli ledja. Ovaj boži e biti konano jedan od onih koji e Leni zauvek promeniti život a božina zvezda e konano njihov dom obasjati sreom.