Som sa manga ganger tidigare lag jag pa en intensivvardsavdelning med vak efter ett suicidforsok. Jag hade precis vaknat efter nagra timmars somn. En skotare fran psykiatrin satt vid min sida och pratade med mig. Vi pratade i flera timmar om min livssituation och till sist sa hon med bestamd rost: Linnéa, du har ett val och du maste valja. Ska du valja att leva eller ska du valja att do? Jag valde livet den kvallen. Det jag inte visste da var att jag skulle behova gora det valet om och om igen. Den kvallen var inte det enda tillfallet som jag valde livet. Det ar ett val jag gor an idag och som jag kommer behova gora resten av mitt liv. Jag maste aktivt valja livet, da doden annars har en tendens att tranga sig pa.