Nádasdy Ádám versei az emberélet útjának felén túlról szólnak.Az utazás folyamatos: billegünk a csónakban, kanyarodunk a teherautóval, viháncolunk a kertben, vagy éppen hátsó lépcskön szökünk fel szobákba. A kötet versei költ-eldöket idéznek meg vagy feltör emlékeket próbálnak megszelídíteni. Az összegzés, a számvetés mindig lehetetlen, hiszen útközben vagyunk.