La 20 de ani de la Revoluia Româna, opinia exprimata cu un cinism fara margini, a nostalgicilor ceauiti recurge la reflexul condiionat al linguirii fostului conducator (care are pe suflet moartea a peste 300 de români nevinovai!) i continua sa exprime regretul de a-l fii pierdut printre degetele Istoriei pe cel pe care înca îl considera patriot i iubitor de popor!
A ramas necondamnata i nepedepsita dupa Revoluie, din nefericire, pegra nostalgica, ranchiunoasa, a fotilor activiti i securiti, profitori ai Revoluiei altora, n-au abjurat nici o clipa de la convingerile lor!
Nostalgia dupa Ceauescu este un efect al unei incurabile decrepitudini morale. Sa uii ca ai suferit de frig i foame, de lipsa cumplita a libertaii, din cauza Dictatorului atins de paranoia care i-a dispreuit condiia de om, doar pentru a te întoarce pervers, la i umil la dorul de Ceauescu, este de neiertat!
Va este dor de Ceauescu, dar nu va e dor de cei maltratai ori împucai de Ceauescu la porile Craciunului anului 1989?