Cuvntul este unitatea lexicala de baza a vocabularului unei limbi. Sensul lexical al cuvntului este strnd legat de coninutul notional (logic) al cuvntului.
Nici un cuvnt nu conine mai mult de un sens denotativ - sens care ia natere ca rezultat al actului denotaiei, al denumirii obiectelor. Sensul acesta cognitive este nsoit la multe cuvinte de sensuri conotative (afective). Multe sensuri conotative sunt reprezentate de vocative i imperative
Interjeciile sunt pari de vorbire care nu denumesc, i deci nu au sensuri denotative, ci doar sensuri afective, care sugereaza stari sufleteti i volitive. Onomatopeele sunt ''cuvinte-motivate'', care prin elementele lor sonore imita zgomote din natura. Acestea sunt elemente lingvistice primare, anterioare construciei Turnului Babel, 'caci pâna atunci toi vorbeau o singura limba'
6 The Lord said, "If as one people speaking the same language they have begun to do this, then nothing they plan to do will be impossible for them.
7 Come, let us go down and confuse their language so they will not understand each other."