I en icke namngiven by lever ett namnlost folk med arkaiska seder och grymma ritualer. Berattarjaget ar en fjortonarig pojke, vars mor har dott, som beskriver sin omvarld med alla dess brutala inslag. Pojkens mamma hade for vana att sta och skrika utanfor de hus dar par tillbringar sin forsta natt tillsammans. Och mannen i byn tvingas simma i den underjordiska floden for att kontrollera att stenarna sitter pa plats sa att inte byn ska rasa ned i den. Ibland kommer de upp levande, men illa tilltygade eller lemlastade, ibland doda.
Bysmeden begraver de doda i trad efter att han fyllt deras munnar med cement. Herremannen som ager byn och bor i ett slott ovanfor pa en klippa sager i ett avsnitt: "Det ar pa varen som alla ar sjuka och vaxterna och blommorna blir jordens plaga ... forruttnelsen ... utan gronska skulle jorden vara lugnare." Rodoredas roman berattar i explosivt starka bilder om en kultur och en befolkning som alaggs oforstaeliga moraliska koder och valdsamma riter for att stavja sjalvstandigheten och lusten hos dem, samtidigt som de lever i standig skrack for en fiende de aldrig sett.
Pa sa vis sallar sig Varen och doden till samma litterara fara som Aldous Huxleys Du skona nya varld och George Orwells 1984, men tycks i stallet skildra ett alderdomligt samhalle dar livet och doden gar hand i hand och tiden avstannat. Rodoreda blandar grymhet med skonhet och har astadkommit en litterar skapelse som det ar svart att varja sig emot men som ar oavbrutet fascinerande.