Jag var skakad efter att, som ahörare och journalist, bevittnat den första politiska rättegangen i modern tid i Sverige, januari 2020. En brottmalsrättegang där asikter och inte handlingar nagelfors. En rättegang som inte alls borde ha ägt rum i demokratin Sverige. Åsikter ska debatteras pa en annan arena än domstolen i ett land med stolta traditioner av yttrandefrihet.
Det före detta S-kommunalradet i Göteborg, Ann-Sofie Hermansson, hade enskilt atalats av aktivisterna Maimuna Abdullahi och Fatima Doubakil fran cellen Muslimska Mänskliga Rättighetskommittèn, MMRK, för grovt förtal med hatbrottsmotiv.
För första gangen i Sverige användes nu, det som i engelsksprakiga länder kallas "Lawfare". Det vill säga att kriga med juridiska medel. Att med hjälp av domstolen tysta och krossa meningsmotstandare.
Stämningen i sal 29 i Göteborgs Tingsrätt var förtätad under de tva rättegangsdagarna. Varenda askadarplats var upptagen. I boken "Den politiska rättegangen - Kampen om yttrandefriheten" skildras upprinnelsen till rättegangen. Vilka politiska krafter som var i rörelse och som samverkade, krafter som i grunden vill stöpa om samhället som vi idag känner det. Den göteborgska kulturvärlden och media hade stor betydelse för förloppet - varför? Sist men inte minst Ann-Sofie "Soffan" Hermanssons envisa kamp mot extremismen och för själva fundamentet för var demokrati - yttrandefriheten.