Jan Fridegard berättar i denna minnesbok en liten sägen om en flicka som skulle ga genom ett sädesfält och bryta det största och vackraste axet. Hon vandrade genom hela fältet utan att kunna bestämma sig och nadde fältets andra sida tomhänt.
För Jan Fridegard är denna berättelse symbolisk för hans egen livsvandring. Inte sa att han känt sig tomhänt, men han har inte sett sig om efter de rika och fulla axen utan efter de "onyttiga" vackra blommorna i sädesfältet.
Det är pa sätt och vis detta Det kortaste straet handlar om. Men framförallt finns även i hela boken känslan för de väsentliga livsvärdena, eller som Fridegard uttrycker det: "Ofta har jag glömt sädesaxet för blomman invid det, brödet för skönheten."