Det finns de som pilgrimsvandrar till Santiago de Compostela i norra Spanien. Gar av sig stress, gar sig fram till nagot annat. Själv reste jag till Malmö. Det var hösten 2010 och jag hade bestämt att fotvandra bakat i mitt eget liv. Fran centrum till förorten Söderkulla, där mitt vuxenliv en gang började.
Tillbaka till det 70-tal som ingen längre talar om eller verkar minnas. Som om vi aldrig funnits. Vi som inte stred pa barrikaderna för att förändra världen. Eftersom vi inte hade tid. Eller mod. Eller möjlighet.
I stället gifte vi oss, skaffade jobb och bruna manchestersoffor. Bjöd pa kasslergratäng framför Hylands hörna.
Sa vandrar jag steg för steg genom äktenskapet, det första, fram till sveket och den oundvikliga katastrofen. Vagar äntligen minnas hur det var, da för 40 ar sedan. Langsamt klarnar bilden av den unga kvinna som en gang var jag. Hon som finns kvar under luggen som börjat grana.