"31 ar senare sitter jag i mammas lägenhet pa Östra Torn i Lund och minns klasskamraternas glapord som gjorde det omöjligt för mig att undfly sanningen att min hudfärg var avgörande för hur världen skulle bemöta mej. Jag minns min irrande, envisa jakt efter en mindre splittrad identitet. Jag söker fortfarande platsen där jag hör hemma. En plats där jag inte är mitt emellan. Där jag inte behöver paminnas om mitt hälftenskap. Jag har under sa lang tid varken känt mej svensk eller amerikansk, vit eller svart.
Jag vet inte om jag kan leva med tanken pa att hem bara ska finnas inom mej och aldrig fa bli en fysisk plats...Jag tar fram farfar Silas gamla beiga rock där den hänger längst in i garderoben. Det enda jag förutom nagra vaga minnen har fran honom.
Det är sa manga fragor jag skulle vilja ställa farfar. Den enkle kyparen som i alla fall alltid hade blanka skor. Han som lämnade den fattiga Södern 1920 i hopp om ett bättre liv i Harlem. Samma Harlem som pappa lämnade 1968 i hopp om ett bättre liv i Lund.
Varken mamma eller pappa minns att dom nagonsin hade ett samtal med honom om hans liv, hans strävan, hans drömmar, hans sorger eller passionerade stunder.
Jag knyter den gröna slipsen runt halsen, tar pa mig farfars slitna trenchcoat, mina nyputsade bruna läderskor och gar ut."
I sökandet efter sina rötter gräver Jason "Timbuktu" Diakité i en familjehistoria fran slaveriets USA till folkhemmets Sverige.
En droppe midnatt är en gripande berättelse om härkomst, identitet, motstand, rasism och längtan efter tillhörighet.