Razapet izmeu evropske prosveenosti, racionalnosti, demokratinosti i visoke kulture Pariza i mešavine nasilja i mistinosti Moskve, izmeu evropskog individualizma i ruskog zajedništva, Nikita piše o svima koji su prognani i iz kojih je prognan oseaj da postoji mesto kome pripadaju karakterom, senzibilitetom, specifinim nainom oseanja života.
Kroz glas naratora odjekuju sudbine ruskih emigranata, sudbine malih, nezapamenih ljudi, ali i seanja na Bunjina, Cvetajevu, Nabokova, Hodasevia i mnoge druge ruske književnike koji su svoja najvea dela stvarali u egzilu.
Simona Dmitrovi, prva itateljka
Ovo je avolja biblija književnosti egzila i velianstven roman sa mnogostrukim osnovama. /.../ Više se ini kao roman promišljanja preveden sa nekog od svetskih jezika, nego trea knjiga relativno mladog švedskog pisca. itam ga kao roman o potrazi za domom, o Evropi posle kiše, u zatišje pred buru.