Juli 1897. Ingenjor Andrées expedition ger sig ivag i en vatgasballong med riktning Nordpolen. En djarv idé, chanslos fran start. Snart befinner sig tre man, med minimala kunskaper om arktiska forhallanden, mitt i en vit mardrom.
I trettiotre ar undrar en kvinna vart hennes fastman tog vagen. År 1930 hittas mannen pa en ode glaciaro i ishavet. Deras infrusna dagbok meddelar: nodlandning pa isen efter tre dagar i luften. I manader drar de sina flera hundra kilo tunga sladar och forsoker ta sig tillbaka till fast mark. Pa Viton upphor plotsligt alla anteckningar.
I over hundra ar har lakare, polarhistoriker, forfattare och journalister forsokt losa gatan vad som hande pa Viton. Varfor dog expeditionsmedlemmarna innan de ens packat upp sladarna, med varma klader ouppackade, med matkonserver ooppnade, med tre fungerande gevar och ladvis av ammunition?
I Expeditionen. Min karlekshistoria letar forfattaren och lakaren Bea Uusma efter sanningen om expeditionens ode. Hon graver i arkiv och i polartrakternas permafrusna jordlager. Hon reser i Arktis och till Nordpolen. Hon traffar efterlevande, rattslakare, osteologer, kriminaltekniker och brottsplatsutredare och soker svar i laboratorieprov, packlistor och i det enda som finns kvar av Andrée sjalv nagra nagelfragment som fastnat langst in i hans handskar.
Resultatet ar inte enbart en bok som kullkastar gamla teorier och ger nya svar pa vad som egentligen hande. Berattelsen om varldens mest misslyckade polarexpedition rymmer aven en konsertpianist vars hander inte kan sluta skaka och en spadam i en cykelkallare i Bredang. Men det ar ocksa en historia om Bea sjalv. Varfor blir en ovanligt bekvam person som hatar att frysa besatt av en hundra ar gammal polarexpedition och agnar sitt liv at att folja i dess igensnoade fotspar? Standigt pa ratt plats, men i fel tid.
Expeditionen. Min karlekshistoria ges samtidigt ut i tva utforanden: en textbok i mjukband och en pakostad illustrerad utgava med foton, teckningar, kartor och ett omfangsrikt extramaterial.