Panetroon tovább ment a Michigan Boulevardon a nagyáruház felé. Most saját maga, minden segítség nélkül vett valamit ujjongott örömében. Most aztán mindent megvehet, amit csak akar. Az áruházhoz érve átpréselte magát a bejáratnál tolongó tömegen, megnézte, mi van kitéve a polcokra, vett egyegy példányt kedvenc folyóirataiból, az Igazi Kopóból és a Gengszter Titkokból. Amit igazán szeretett volna megszerezni, az a fels emeleten volt, de egyszer csak megragadta valami a szemét az egyik pult mögött. Egy lány volt ez a valami vagy inkább a lánynak egy része és egy kis emelvényen állt és egy kis köpeny volt a vállán; a szeme világoskék volt, a haja meg fényes, mint az arany. Panetroon arcára széles mosoly ült. Finoman megérintette a hölgy vállát és megszólította:
Én adni neked