Leni är vuxen ibland och barn ibland. Tänk att det är sa svart för pappa att första! Leni kan allt, helt själv. Nästan
Tanterna pa kaféet kallar Leni för sockerhjärta. Blä, vilket larvigt namn, tycker Leni. Leni är ju vuxen och behöver inte aka vagn, kan knäppa jackan alldeles själv, äter lök och stark ost. Precis som vuxna. Det kanske inte syns utanpa, men det känns.
Det är sa skönt att vara stor, att fa göra precis som man vill. Ända tills pappa ber om hjälp med städningen. Da är det som att det vuxna plötsligt försvinner. Inte kan Leni städa, hon hade ju tänkt leka nu. Men soporna MÅSTE bäras ut och plötsligt kallar grannen henne för "stora damen". Vada stora damen? Leni är ju liten!
Leni är varken sockerhjärta eller "stora damen", hon är en trotsig och pahittig tjej, som känner sig missförstadd för det mesta. Det är inte lätt att vara liten och stor pa samma gang!
Med Leni är ett sockerhjärta bevisar Emma Adbage än en gang att hon är en mästare pa att fanga och skildra det lilla barnets känslor och uttryck. Leni är ett sockerhjärta fangar pa pricken smabarnstrots och "kan själv"-aldern.