Redan som medicine kandidat sökte Claes Lauritzen upp den omtalade docenten Bengt Johanson som var chef pa den Plastikkirurgiska Kliniken. Malet var hans tillstand att fritt fa komma och ga pa operationsavdelningen för att se och lära. För att övertyga den store mannen fick han beskada ett modellskepp som kandidaten hade byggt för att dokumentera sin fingerfärdighet.
Känslan för sitt utseende är en stark kraft hos de flesta och kan vara till glädje för de vackra, men till en plaga för den som haft oturen att födas och tvingas leva med ett utseendehandikapp. Utseendet kan upplevas som ett fängelse.
Med modellskeppet anträdde Claes en lang resa där pianisten slets mellan musiken och kirurgin och där med smärta musiken till slut fick sta tillbaka.
Genom hart arbete, genialiska och okonventionella operationsmetoder nadde sa smaningom Claes världsrykte som plastikkirurg och professor i kraniofacial kirurgi. Drivkraften var medkänsla för de sma patienterna. Metoderna som uppfanns för skonsam kirurgi pa spädbarn används i dag över hela jorden.
Claes Lauritzens bok handlar om glädje och sorg, utveckling, ödmjukhet och malmedveten envishet. Men den handlar ocksa om sarad stolthet, missunnsamhet och avundsjuka bland kollegor bade i Sverige och utomlands.
Läs boken och förundras över plastikkirurgens fantastiska livsresa som människa, musiker och som nyfiken yrkesman.