Erik Holm är socialdemokrat. Han har gjort karriär inom rörelsen en boksynt idealist. Allaredan under sin studietid pa folkhögskolan i Brunnsvik i början pa 30-talet konfronteras han med strebrarna och materialisterna som fylkar sig under de röda arbetarfanorna. När han langt senare ser tillbaka pa sitt liv är han djupt desillusionerad och har trätt ut ur partiet.
Berättelsen börjar en 1 maj i Uppsala, da folket samlas pa Vaksala torg till det sedvanliga demonstrationstaget med Olof Palme i spetsen. Men Erik Holm nöjer sig med askadarens roll, han känner sig inte längre ha täckning för att ga med i taget. Han är besviken men är medveten om att han själv ocksa betraktas som en svikare.
Där pa torget möter han Martin Skoog, som ocksa betraktar uppmarschen litet fran sidan. De växlar nagra ord, sa skiljs de at i folkmängden. Det är ett betydelsefullt möte därigenom att det ger Erik Holm ingivelse att lata Martin Skoog fa en inblick i sitt öde. Berättelsen som är en upptakt till ett större samhällskritiskt romanbygge är en personligt inlevd uppgörelse med samhällsutvecklingen. Martin Skoog är ju författarens alter ego, och Erik Holm utan tvivel hans sprakrör. Men berättelsen flyter fritt fram utan dokumentarisk tvangströja
I tillbakablickar rullas Erik Holms historia upp fran det han bryter upp fran gruvan han tillhör en gruvarbetarsläkt i Bergslagen till dess han lämnar folkhögskolan. Vid hans sida star hustrun Linnea, som delat ljuvt och lett med honom under kamparen, ett utomordentligt kvinnoporträtt. Dottern Anita och hennes studentkamrater hör ocksa till de besvikna. Deras elegiska upplevelse av valborgfirandet i ungdomens stad formar sig till en anklagelse för svek som understryker Erik Holms desillusion.