Nar Berts, Sunes och Hakan Brakans "pappa", Anders Jacobsson, presenterar sin nye romanhjalte ar det en kille med det storsta av hjartan i den vimsigaste och varmaste av familjer i ett hus med ett brokigt galleri grannar, pa en alldeles vanlig gata i en alldeles vanlig svensk stad. Sa har skriver bokens huvudperson sjalv: Jag har inte berattat hur jag ser ut an. Jag tittar pa folks utseende pa insidan. Om de har varma eller kalla hjartan. Min pappas hjarta ar sa varmt att man kan steka agg pa det. Ja, de skulle nog bli vidbranda pa nagon minut eller sa. Men okej. Min bastis Marjaneh och jag har flera hemligheter. En hemlis ar att det finns riktiga spoken pa vinden. Det har ar en riktig skrack! Mot Kip Jansson. En alldeles ovanlig kille med hjartat pa det ratta stallet och en massa tankar som snurrar i skallen. Nar han grubblar extra mycket kallar bastisen honom for Herr Allvarlig men det gor inget for hon sager det inte retigt, inte som nar nagra i klassen sager taskiga saker ibland. Mest ar Kip glad och lite lagom livradd, for pa vinden finns det spoken pa riktigt fastan alla ju vet att spoken inte finns. Val?