"melankoliskt, skört och samtidigt starkt och bedövande vackert. Jag simmar njutande runt där i spraket"
Sveriges Radio Kulturnytt
"Hur just konsten paverkas och paverkar livet och tillvaron där är ett andra tema i denna faktiskt storslagna roman som har allt det där jag brukar falla för: ett ämne som äter sig in i själen, och ett sprak som bade förför och jordar."
Sydsvenskan
"Finstämt, vackert, poetiskt." Femina
"Malarrocken är öppen. Hälarna är spruckna, tanaglarna gula, oklippta. Hon star still framför malningen. Det gra haret sticker fram under kepsen. Runt halsen hänger glasögonen i bandet. Hon haller penseln i höger hand och stöder armbagen med vänsterhanden. Hon svettas lite, pannan blänker, hon är mycket blek. Det är självporträttet hon haller pa med."
Marianne är en framgangsrik konstnär som alltid hallit dörren till sin ateljé stängd. Nu arbetar hon med en sista malning som ingen ännu har fatt se. Dottern Anna star plötsligt ensam efter ett langt äktenskap och har brattom för att hinna leva fullt ut igen. Under en sista natt försöker mor och dotter, tätt sammanbundna av sin familjehistoria, greppa livet som det blev. Skäret berättar om de levande och de döda, om skapandets stängda dörrar. Om konstens pris och kärlekens. Om att tiden är en vän.