A tizenhét éves Bence sokszor elképzeli, hogy zuhan. Hogy kilép ebbl az egészbl. Nem volna nehéz: egy ugrás a bérház tetejérl. Vajon mi tartaná t vissza? Ha az anyja újra hozzájuk költözne? Ha az apja abbahagyná az ivást? Ha volna barátnje? Ha végre valaki szeretni tudná? Egy napon új tanárn érkezik az iskolába, kopogó léptei felverik a folyosó csendjét. Vörös csizmát visel, feszül rajta a farmer, Bence nem tudja levenni róla a szemét. Néhány nappal késbb összefutnak, s a fiú hazakíséri a tanárnt. Ami azután történik, arról nem beszélhet senkinek. Titkolózás, cinkos kacsintások, önvád Bence nem ura többé a tetteinek. Úgy érzi, zuhanni kezdett, és hiába kapálózik, nem nyújtja senki a kezét.